Naše večery

Z Mexiko City na Rejvíz v Jeseníkách je to vzdušnou čarou zhruba 7 000 km, navíc jsou to dva zcela odlišné světy mentalitou i kulturou, a přece se je na jeden večer podařilo zcela sjednotit, a to – hudbou. Zásluhu na tom mají dva mladí lidé, Edgar Omar Rojas Ruis, studující v současné době kompozici na JAMU v Brně (předtím studoval stejný obor i hru na kytaru v Mexiko City a v Londýně, do Brna ho přilákal Leoš Janáček) , a Richard Pohl, studující rovněž JAMU v Brně, a to klavírní oddělení.
Jejich společný večer, jakýsi koncert-beseda, byl v rámci projektu Revueltas – Janáček, dvou autorů vycházejících každý z hudby svého národa. Kromě těchto „bardů“ si ovšem oba autoři projektu dali za cíl prezentovat i soudobé autory obou zemí, a tak ve zcela komorním prostředí – prostě u nás na Rejvízu, s výhledem na pásmo Orlíku a zříceninu hradu Kobrštejn, a na historickém klavíru – zněla hudba našich i mexických, vše provázeno zasvěceným výkladem v dnešní dorozumívací řeči, tzn., v angličtině, kterou téměř simultánně tlumočil do češtiny Richard Pohl (týká se přirozeně autorů mexických). Bylo to, jakoby se vrátila doba, kdy se veřejné hudební produkce konaly ve zcela komorním  prostředí (vždyť odtud máme i název Kammermusik!), do dob , kdy třeba Franz Liszt procházel mezi přítomnými, skládal poklony dámám a čekal, až na něj sestoupí Múza, pak teprve se odebral ke klavíru a oddal se vášnivé hře,. Tehdy stávaly před zmíněným koncertním prostředím kočáry, teď to u nás na zahradě byla řada aut, neboť zanícení posluchači přijeli v hojném počtu z Jeseníku, ze Zlatých Hor a přirozeně přišli i pěšky z Rejvízu.A po  koncertě  - jak tomu vždy bývalo při podobných akcích – setrvali všichni, umělci i publikum – v družném rozhovoru, anebo naslouchali dalším skladbám (což umožňuje moderní technika), či si prohlíželi fotografie z předchozích vystoupení, a hlavně vášnivě debatovali,- a co bychom zapírali, ke svému si přišlo i umění  kulinární…..Prostě: zatímco na jedné straně se hudba stěhuje do stále větších a větších sálů, které pojímají tisíce posluchač, lze si nejvlastnějšího smyslu hudby, niterného prožitku a intimity užít i v prostředí daleko sevřenějším. Iniciátoři myšlenky mohli být spokojeni, protože konfrontace mexické a naší hudby byla přijata všemi přítomnými velmi příznivě. Nás reprezentoval Janáčkův cyklus Po zarostlém chodníčku (s úvodní skladbou Naše večery ), a že jsme byli na Rejvízu, tak zazněla i měsíční svita Vlastimila Lejska, inspirovaná právě zdejším prostředím. A když jste se po koncertě podívali na temnou oblohu,  viděli jste, že pozorně naslouchal i Jupiter……

Věra Lejsková
Rejvíz